RUMUNIJA, 1987.
Dobro.
Hvala.
Jel' možeš da mi pomogneš?
Jel' ovaj akvarijum kao onaj što ti je dao Marijus? - Drukčije su ribe.
Ovaj je neobičan. - Možeš li da pitaš Danijelu da ih hrani dok nismo tu?
Neće im ništa faliti, ako dva dana ostanu bez hrane.
Jesi li spakovala kalodont?
Da. Uzela sam i tvoju vatu. Ti nabavi još, Ok?
Imaš li sapun? - Vidi u fioci.
Nema više. - Ja žu ti nabaviti. Ionako izlazim po cigarete. - Uzmi Amo ili Lux.
Nemoj Palmoliv, od njega se perutam.
Možeš li č do Petronele da uzmeš moj fen? - Pakuješ se kao da ideš na kampovanje.
Imaš li nešto para? - Vidi u farmerkama, u zadnjem džepu.
Dopada mi se kako držiš pare u novčaniku! - Bolje nego da kao ti držim svuda.
Zatvori prokleta vrata.
Jel' tu Petronela? - Tušira se.
Ima li vruće vode? - Da. - Petronela? - Otilija? - Da.
Šta je?
Tražila te je policajka.
Zašto? - Nisi bila u utorak. - Molila sam te da razgovaraš sa njom!
Jesam, ali ona kaže da si imala menstruaciju pre dve nedelje.
Sledeći put donesi lekarsko uverenje. - Dobro, doneću.
Jel' puši? - Da, Vikend.
Otvoreno je.
Dobro jutro. Jesi već počeo? - Imam ispit u četvrtak.
"Ptice umiru pevajući" sa Čembrlenom. 'Oćeš li da gledamo? - Jel' "Istočno od raja" tvoj?
Gde je Gabita? - Depilira se.
Daj mi paklicu Asosa i paklicu Kenta. - Nemam Kent.
Sranje... Gde mogu da nađem? - Nećeš ga nigde naći. Imam Marlboro. - Neću Marlboro.
Daj mi paklicu Asosa i jedan Lux.
Hoćeš mentol? - Neću, hvala. - Vrigles žvake? Neću, daj mi tik-tak. Od pomorandže.
Tik-tak ja častim. - Hvala ti.
Pokušaj da dođeš večeras da gledamo film. Doći će Ramona i Virdžil. - Ne verujem. Hvala.
Maco...
Baš su slatki. Jesu tvoji?
Da, našla sam ih u kotlarnici. Hoćeš jedno? - Ne mogu, Gabi je alergična. - Šteta.
Čime ih hraniš? - Dala sam im neke ostatke. - Doneću ti mleko u prahu. - Hvala ti.
Hej! Devojke... - Molim? - Kaži Gabi da je zvao otac. Rekao je da će doći sutra oko 10.
Ok, reći ću joj. - Hvala ti veliko.
Zvao je tvoj otac. Dolazi sutra. - Eh, sranje!
Jesi rekla svojima? - Šta da im kažem? - Biće ovde oko 10.
Ne znam šta ću sa ispitom u ponedeljak. - Možeš da ga ostaviš za sledeći rok.
Da li da ponesem beleške? - Nema svrhe. - Nema svrhe, misliš?
- Imala si mleko u prahu... - Da, u tegli je od Neskafe.
Koliko sam ti dužna? - 80. - Evo ti mleko u prahu. - Super miriše.
Jel' ženski? - Aha. - Pošto je Reksona? - 50.
Da nemaš Kent? - Nemam, pitaj Arape.
Pošto je ovo? - 25. - Progesterol. Mađarski? - Nemački, proizveden u Mađarskoj.
Ona je baš ekspert! - Moja rođaka ih uzima. I bez njih sam dovoljno debela!
90 leja za sve četiri. - Obzirom kako mi često trebaju... - Možeš li da ih prodaš za te pare?
U mešovitom domu? Bez problema. - Moram ići, provrila je voda. Farbam se u crveno. - Zezaš?
Ne, draga. Kao tretman. Opada mi kosa. - Hoćeš da zamoliš Penetrelu da vrati fen?
Svratiću kasnije, ima ispite. Sa srećom, devojke! - Hvala.
Kad se nalaziš sa Adijem? - U 11.
Mislim da imam groznicu. - Uzmi aspirin.
To je od zuba! Treba mi kafetin. - Vidi da nije neki ostao u putnoj torbi.
Samo mi je još to trebalo! Trebala sam da ga plombiram. - Preživećeš do subote!
Mogu nešto da te zamolim? - Naravno.
Možeš li da se pobrineš za deo sa novcem? Ne umem čak ni kontrolu u busu da podmitim.
Ne brini, pobrinuću se.
- Evo. Prebroj. - 2.700? - Da.
Boli me stomak. - Pojedi nešto.
Ne smem da jedem ništa... - Smiri se. Sve će biti u redu.
'Ajde, ne brini. Ćao!
Ne valja da se vraćaš! - Zaboravila sam adresu! Ne budi sujeverna. Nisi seljanka.
Znaš... ipak ću poneti beleške. - Ponesi.
Karte na pregled, molim.
Vaše karte, molim.
Imate li kartu viška? - Ne. - Karte na pregled!
Karte na pregled!
Kartu na pregled!
Oprostite, da li je Adi stigao?
Poslednje preslišavanje? - Samo se podsećam. - Jel' neko ušao?
Počeli su sa zakašnjenjem. Nisu mogli da nađu ključ.
Nemoj, videće nas tvoje kolege. - Pa šta? - Sramota me je.
Dijana pita da li možemo da se zamenimo? Da ona ide u Izvor, a mi u Kostinesti.
Jel' u isto vreme? - Nije. Ona bi išla od 7. do 14., a mi od 15. do 22.
Poslednji mi je ispit 6. Morala bih da idem nedelju dana kući, pa da se vratim.
To dosta komplikuje. - Daj mi cigaretu.
Jesi li doneo novac? - Da, evo... evo.
Zašto u koverti? - Da ne pomešam sa novcem za cveće.
Rekla si 300, jel' tako? - Vraćam od stipendije.
Jesi gladan? Da donesem nešto? - Mama mi je spremila sendvič.
Ustala je da ti spremi sendvič? - Ne, već da ispeče kolač! Gas je slab posle 8.
Možeš da mi nešto učiniš? - Aha. - Hoćeš ti da kupiš cveće? Ostaću ovde do kasno.
Bojim se da... neću moći.
Zašto? - Neću stići.
Čekaj, nećeš doći na mamin rođendan?
Što se ljutiš? - Kako da se ne ljutim? Pravi kolač specijalno za tebe, a ti nećeš doći.
Pravi kolač za mene? - Da. Rekao sam joj koji kolač voliš.
Stvarno, ne da neću, ne mogu. - Što ne možeš? Šta moraš da radiš? Reci.
Reći ću ti, ali sada ne mogu.
Ne možeš sada da mi kažeš? - Ne veruješ mi? Jel' to u pitanju?
Naravno da ti verujem. Ali ne shvatam. Zar među nama ima tajni?
Nema tajni. Rekla sam ti da ću objasniti kasnije. Nije ništa bitno!
Pa, ako kažeš da nije ništa bitno, šta ja tu mogu?
Da je situacija obrnuta, onda bi sigurno bilo bitno! Hej, ne želim da se svađam.
Pa, ko je počeo? Molio sam te za cveće, a ti kažeš da nećeš doći! - Dobro, doći ću.
Ne znam kako, ali naći ću načina.
Sad mi činiš uslugu? - Hej, prestani... molim te.
Profesor moli da budete malo tiši.
Koje cveće da uzmem? - Nemoj da se mučiš.
Koje' Karanfile?
Ne, već gladiole. - Gladiole? - Da, zašto?
Koliko? - 48. - Ne valja paran broj.
Pa koliko onda? - Ne znam, 49. I nemoj gladiole. - Pa, kad ih voli...
Uzmi 48, ili će misliti da ne znam koji joj je rođendan. - Ma, kao da će da broji?
Ne znaš ti moju kevu. - Onda uzmi 47, i gotovo.
Reci. Uzeću kako ti kažeš.
Neće biti neka svečana večera? - Ništa formalo, samo neki tatini prijatelji.
Popićemo šampanjac i pobeći u moju sobu.
Učiiniću sve što mogu. - Učinićeš šta možeš? Dođi u 5, molim te! - Doći ću.
Možda čak i na vreme!
E, sad me nerviraš! Ja nikad ne kasnim! Jedino kada se desi nešto neplanirano.
Inače ne kasnim. - Imaš li indeks? Bez njega nas neće pustiti. - Odoh ja.
Koliko je sati? - Prošlo je 20 min. Hoćeš ga? Ne, ne... zadrži ga.
Vidimo se posle. - Zar nećeš da me poljubiš? - Neću, iznervirao si me.
Ne ljuti me više. - Ni ti mene. - Ćao. - Ćao.
Gde mogu da kupim Kent? - Mogao sam da ti donesem. - Treba mi za Gabicu.
Možda imaju u Unirei. - Gde? - U Unirei. Šverceri.
Zdravo.
Izvolite? - Rezervisala sam sobu na ime Dragut.
Vi ste izvršili rezervaciju? Kada? - Za danas. U stvari, za večeras.
Ne, nego kada ste rezervisali? - Ah. Prošlog utorka.
Ništa nema u knjizi o rezervaciji.
Prijateljica je rezervisala, sigurna sam da je bio utorak.
Znate li sa kim je razgovarala? - Ne, ali znam da je dala ime i adresu.
Kako beše ime? - Dragut.
Ne, nema ovde Draguta. Slušaj...
... idi i pozovi mi Nelu.
Možda će vas moja koleginica prepoznati. - Ali nisam ja izvršila rezervaciju.
Moja prijateljica je zvala i razgovarala sa muškarcem.
Telefonom? - Da. - Znači nije bila lično? - Mislim da je samo nazvala.
To svako može da kaže, zar ne?
Da li je rezervacija potvrđena? Juče?
Zašto, potvrđena? - Nemojte tako razgovarati sa mnom.
Rezervacija mora da se potvrdi bar 24 sata ranije.
Vaš kolega joj to nije rekao. - Čisto sumnjam.
Nelu...
Ne, boli.
Slušaj, neko ovde tvrdi da si juče primila rezervaciju.
Ne juče, u utorak. - Ili u utorak.
Kako beše ime? - Dragut. - Dragut.
Da, tako se zove.
Dobro, hvala. Javi mi, ako legne plata.
Dobro.
Da je rezervisala, bilo bi u knjizi. - I, šta sad? - Kako šta sad?
Oprostite, služi li neko u radnji? - Da, sačekajte...
Stvarno nam treba soba. Možemo li ovo da rešimo nekako?
Šta to, gospođice? Imamo veliku delegaciju iz Bukurešta, hotel je pun. Razumete?
Može i trokrevetna. - Razumete li vi rumunski? Izgleda mi, ne.
Imate li Kent? - 80 leja paklo.
Sutra nam stiže delegacija...
Učiniću sve šta budem mogla.
Ok, moram da prekinem. Nazvaću te kasnije. Ok, ćao!
Izvolite? - Možda biste mogli da mi pomognete. Treba mi soba.
Od večeras... - Od večeras? - Da, molim vas.
Sve je puno. - Može i trokrevetna. - Molim te, pošalji mi Markua?
Koliko noćenja? - Dva sigurno, a moguće i duže.
Danas nije moguće. Ali ima jedna soba...
... slobodna od sutra. - Ali nama zaista treba večeras.
Za koliko osoba? - Dve. - Sa bračnim krevetom. - Nema veze.
Molim? - Donesi iz bara dve kafe za onaj sto tamo.
Nekezol ili Neskafe? - Reci joj da je za mene. Samo idi, ona zna šta treba.
I, možete li da mi pomognete? - Teško je reći. Nisu potvrdili, ali opet...
Molim vas, bila bih vam zahvalna.
Bračni krevet, kako rekoh... - Nema problema.
Imate li legitimaciju?
Trenutno prebivalište... Vi ste student? - Da.
Ako ste u domu, šta će vam hotel?
Pretrpano je, a imamo ispite. Ne može tamo da se uči.
Za dve osobe? - Da.
Imamo i četvorokrevetnu sobu...
... ali bih morala da još nekoga smestim sa vama.
Ne, ne treba. - Bilo bi vam jeftinije. - Ona prva je Ok. - Kako hoćete.
- Miharčesku? - Mihartesku, sa "t".
Promenite ličnu kartu. Uhvati li vas milicija.. - Znam, oprala sam je sa pantalonama.
Druga osoba? - Dragut. - Tako se zove, Dragut.
I ona je žensko? - Da. Da, da. Tako i naši profesori isprva reguju.
Dragut Gabrijela.
186 leja. - Koliko? - 186. - Oprostite, koliko je noćenje?
Kao što tamo piše: dvokrevetna, 62 leja.
Mogu li sada platiti za jednu noć?
Upravo sam promenila rezervaciju zbog vas. Ako hoćete, Ok. Ako nećete... - Dobro, dobro.
Odjavljivanje je do 12. Kada izlazite, ključ ostavite na recepciji. Da? - Da.
Hvala vam.
T-14. Halo!
Ne znam da li je ovde.
Popeću se da vidim. Sačekajte, molim vas.
Gabice? Imamo sobu.
Ali nije u Unirei, nego u Tineretului.
Kaže da nije bilo rezervacije.
Rekla sam im.
Tako je, kako je. Razumeće valjda.
Slušaj, ovde je soba 186 leja. Bračni krevet. Nisam našla ništa bolje.
Pa, što onda to nisi sama? Baš si seratorka!
Slušaj,. Pozajmi od nekog iz doma još 200 leja.
Odrasla si, snađi se.
Vidi nekako. Da.
Ostaviću ti ključ na recepciji, Ok?
Kako da prepoznam tog čoveka?
On će mene prepoznati?
Gabice, da li si normalna? Ako si znala da ću ja ići, što si davala svoj opis?
Ti nisi normalna!
Videću šta mogu.
Obavezno ponesi ličnu kartu. Vidimo se. ćao, ćao.
Oprostite, gde je broj 24?
Koga tražite? - Treba da se nađem sa nekim. Dao mi je ovu adresu. Dećebal 24.
Jeste li videli nekoga da čeka na ulici? - Nisam.
Da li čovek koji se zove Bebe radi ovde? - Bebe, a prezime?
Ne znam. Samo znam Bebe.
Pitajte mladiće u servisu. Ja ne poznajem nikakvog Bebea.
Oprostite? Gdin Bebe? - Gđica Gabi? - Gabi nije mogla doći, nije joj dobro. Ja sam Otilija.
Telefonom smo se dogovorili da ona dođe. - Zato sam brinula. Da li ćemo se prepoznati.
Raspitivala sam se kod onih ljudi. - Šta ste pitali?
Da li je neko čekao na ulici. Zakasnila sam 5 min., i bojala san se da ste otišli.
Idemo vašim autom? - Gde je ona? - Čeka nas u hotelu.
Jače, niste zatvorili.
Ovde radite? - Kakve ima veze? - Nikakve. Samo pitam.
Mogu li da zapalim?
Mlada damo, nešto smo se dogovorili. Ja nemam šta da krijem.
Došao sam svojim kolima, možete da mi zapišete tablice.
Možda je sada kasno da krećemo ispočetka, ali reći ću vam nešto.
Poverenje je najvažnije. Uvek se prvo sastanem sa osobom, i uverim se, da li se razumemo.
Nama zaista možete da verujete. Nije se osećala dobro i nije mogla da dođe.
Pokušali smo da vas kontaktiramo preko Ramone, ali je ona otišla.
Nismo imali vaš broj. - Nema veze. Hteo da se razjasnimo. Sad je ionako prekasno.
U kom ste hotelu? - U Tineretului.
Kada sam razgovarao sa Gabi samo sam jedno zahtevao.
Da uzme sobu u Unirei ili Moldovi. Razumeš, u Unirei ili Moldovi.
Rekla mi je, ali su bili puni. Jedva sam i u Tineretului našla sobu.
Jel' vaša sestra radila ovo ranije? - Moja sestra? Nije.
Koliko ima godina? - 22. U martu puni 23. Nek' joj je sa srećom. - Hvala.
Živite zajedno? - Da. - Niste odavde? - Nismo.
Odakle ste? - Iz Kampulunga.
Kampulung? Nisam tamo nikada bio. - Niste mnogo propustili.
Stanujete privatno? - Ne, u domu smo. - Kako je tamo?
Možete da zamislite. Bučno, teško za učenje.
Gde studirate? - Na politehnici.
Sa politehničkim vas neće slati na selo. - Da, tačno je.
Moram prvo nešto usput da obavim.
Pričekajte ovde.
Šta radiš napolju? Koliko puta sam ti rekao? Zašto si morala da izlaziš?
Gđica Lancu rele da je u radnju stigao šećer. - Šećer? Šta će ti šećer? - Nije za mene dušo.
Daj, bre! Meni ne treba šećer. Neću više da te vidim napolju, do ludila ćeš me dovesti!
Treći put u ovom mesecu ti se zakljčaju vrata. - Promajala ih zalupila... - Jebem ti vrata!
Evo ti! Pa gledaj da izgubiš i poslednji ključ!
Ne brini, dušo, neću da ga izgubim. - Šta ćeš uopšte na ulici?
Pokušavaš da se prehladiš? - Gđica Lancu je čekala u redu... - Pa što ti nisi sedela u kući?
Šta je mislila, da ćeš da je pokradeš? - Nije, sirota... - Razgovaraću ja sa njom.
Hajde sad u kuću! - Čuvala je mesto u redu! - Neću više da slušam! Ulazi, odmah u kuću!
Dobro, evo idem. - Odmah! Hoću da te vidim kako ulaziš.
Jesi li jeo? - Ulazi u kuću i prestani sa glupostima.
Viorel, neko te je tražio na telefon. - Na telefon?
Koliko puta sam ti rekao da se ne javljaš na telefon kad nisam tu!
Hej, kuda ćete? - Soba 206. Već sam platila.
Zar vam nije rečeno da ostavite ključ kad napuštate hotel?
Neko nas čeka u sobi.
Koji broj? - 206.
Dragut Gabrijela? - Da, ona je u sobi. MOja drugarica.
A gospodin? - On je posetilac. - Poseta se mora najaviti. Ne može se samo banuti.
Zar to ne važi posle 22? Tako nam je rekao vaš kolega.
Niste razumeli. Ako neko ostane posle 22:00, mora da plati krevet. A posete se najavljuju.
Vašu ličnu kartu? - Mogu li da ih uzmem? - Recepcija.
Dobićete je nazad kad budete izlazili.
206.
Gabice?
Ti si? - Da. Sa mnom je g. Bebe.
Sačekaj.
Zdravo. Gabrijela. - Zdravo. - Izvolite.
Zaboravila sam plastični čaršav. - Jesi uzela novac? - Kada?
Hoćeze Neskafu? - Ne, hvala.
Kolače? - Ne. - Domaći su.
Sedite, molim vas.
Dobro je da ste se našli.
Zabrinule smo se da se nećete prepoznati.
Ovo je jako loše počelo, mlada damo. Tražio sam dve stvari telefonom.
Prvo, sobu u Unirei ili Moldovi. Drugo, da dođete lično.
Mislite da sam to tražio samo onako? - Ne. Razumela sam šta ste tražili...
... ali drugde nije bilo mesta. - To je rekla i vaša sestra. Trebalo je sačekati dok se nađe.
Ovako, moja lična karta je na recepciji.
Žao mi je... - Možda je vama žao, ali je moja lična karta tamo.
Mislila sam da više ne treba čekati. Ionako je već prošlo dosta vremena.
U kom ste mesecu? - U trećem. - Preko telefona ste rekli u drugom.
Da, onda sam bila u drugom, a sada sam u trećem.
Koja ste krvna grupa? - Nulta. - Imate li nizak pritisak?
Ne znam... Nemam.
Alergični ste na nešto?
Ne. U stvari, na mačiju dlaku, ali...
Nije strašno. Samo se ospem. - Hoćete joj dati anesteziju? - Gođice...
Samo pitam, jer ne znam kako to ide. Prijateljica koja je imala isto...
... prekid... rekla mi je da je primila anesteziju. - Jeste li i vi imali abortus?
Da vam nešto razjasnim. Ovo nije kiretaža.
Nismo o tome razgovarali, a nije vam ni potrebno.
Ako se dogovorimo, ubaciću sondu koja će izazvati spontani pobačaj.
Da, boleće vas i doće će do krvarenja, ali nema potrebe za anestezijom.
Neće boleti da treba anestezija.
Ovde ionako nema uslovae. Anestezija se daje u bolnici, a ne bilo gde.
Najvažnije je da ste apsolutno mirni sve vreme dok je sonda unutra.
Ne sme da vam ispadne! Neću je stavljati dvaput. Mogu samo jednom, razumete?
Šta ste vi mislili?
Kada ste me zvali, mislio sam da ste već odlučili... - Jesam, ali... - Ali šta?
Mlada damo, ovo nije igra. Zbog ovoga bismo mogli da zaglavimo u zatvor.
I vi i ja. Samo bih ja prošao gore.
Sa ovim nema zezanja, Ok?
Jednom kad krenemo nema više nazad.
Ako sve bude u redu, kada vam ubacim sondu, prokrvariće te i izbaciti fetus.
Jako je važno kako ćete se ponašati posle.
Neko mora da vam pomogne. Krvarenje može da bude obilno.
Ako budete krvarili po celoj sobi, u nevolji smo.
Zato sam tražio da ponesete plastični čaršav.
Zaboravila sam ga u domu... - Zaboravili ste ga u domu?
Onda uzmite plastičnu kesu ili nešto tako.
Još jednom, vrlo je važno...
... nikoga ne puštajte u sobu. Ni poslugu! Nikoga! Neka se vrata sve vreme zaključana.
Koliko će trebati vremena od kada stavite sondu? Mislim, uzele smo sobu na tri dana.
Zavisi. Može da traje 2 sata, a može i 2 do 3 dana. Zavisi,kako organizam reaguje.
A ako moram u klozet? - Sestra nek pomogne.
Ne smete da se pomerate, ni pod kakvim okolnostima.
Ako ispadne sonda, šta onda? Neću to da radim dvaput.
Zato i rekoh telefonom da je važno imati nekoga da vam pomogne.
Kada počnu kontrakcije i počne krvarenje, onda je u redu. Pre toga, apsolutno nema pomeranja.
I čuvajte se infekcije.
Kada ubacujem sondu sterilišem je alkoholom. Ali posle, postoji opasnost od infekcije.
Uvek postoji rizik prilikom krvarenja.
Ostaviću vam Ampicilin. Jeste li uzimali Ampicilin? - Da. - Postoji li opasnost od...
... mislim, može li se desiti da fetus ne izađe? - Svašta može da se desi
... ali ne vidim razlog da ne izađe. - Izvinite što pitam...
... ali moramo da razmotrimo. Ako se onesvesti, ili dobije groznicu...
... ili počne da mnogo krvari, šta da radim? Da li da zovem hitnu pomoć? Ili vas?
Ako pozovete hitnu, na pola smo puta do zatvora. Svi. Imajte to na umu.
Ako budete morali da ih zovete, nemojte kriti da ste trudni, jer će ionako odmah videti.
Samo recite... ne znam... Da vam je nešto ispalo, ali niste znali šta je...
Neće vam poverovati, ali ćete pokriti sebe. Ali, najbolje bi bilo da se to ne desi.
Koliko često imate menstruaciju? Ima li mnogo krvi?
Da, valjda.
Lezite da vas pregledam.
Otkopčajte rajsferšlus.
Otanite tu.
U kom rekoste da ste mesecu?
U trećem.
Sada dobro razmislite pre no odgovorite. Kada ste imali poslednju menstruaciju?
U decembru. Trebalo je da bude 20-og.
Trebalo je, ali nije? - Nije.
Znači poslednja je bila u novembru? - Da. Mislim da jeste.
Hajde da prebrojimo. Novembar, december, januar, februar. Koliko je to?
Ali prvi put nisam imala u decembru?
Da li treba da računamo otkad je prestala, ili još ranije?
Možda malo više od 3 meseca. - Nema, "možda". Debelo ste pregurali treći.
Dakle, još jednom, molim vas da se skoncentišete. U kom ste mesecu?
Procedura nije ista za treći i četvrti mesec.
Možda sam četvrti. - Četvrti?
Ili peti? Mlada damo, ove je jako bitno. - Nemoguće da sam u petom.
Možda u četvrtom... Nemam baš redovan ciklus.
Igrate se sa mesecima! Čas četvrti, čas peti...
Znate li da je posle četvrtog meseca to krivično delo?
To više nije abortus. To je ubistvo! 5 do 10 godina robije!
Jeste li znali to?
Baš vas briga? - Menstruacije su mi prilično ne redovne.
Ponekad prođe i 2 meseca. Zato se i nisam sekirala. - Mlada damo, molim vas!
Ne morate mi verovati... - Pa i ne verujem vam.
Ako su vam toliko neredovne, idite kod lekara!
Vidite, eto kakvi su ljudi. Prvo odlažu, odlažu, a onda dođu kod mene po pomoć.
Zašto bi neko drugi snosio posledice vaših grešaka?
Jesam se ja glupirao?
Ne znam, gospođice.
Vrlo je opasno.
Šta mislite, ko će vam to uraditi u četvrtom, petom, ili ko zna kom mesecu?
Molim vas. - Lepo je što vi molite...
... ali sve na svetu ima svoju cenu. - Platićemo vam! - Stvarno?
Koliko imate?
Problem je što smo morale da platimo sobu za 3 dana, ili je ne bismo dobile.
Da, pa? - Pa imale smo 3.000 leja...
... ali pošto je soba bila skuplja, ostalo nam je još 2.850. Jel' to problem?
Mlada damo, zar vam nisam rekao koliko košta?
Zar nisam rekao cenu telefonom? - U tome je stvar. Niste. Pitale smo Ramonu, i neke druge.
I svi su nam isto rekli, najviše do 3.000 leja.
Ramona vam je rekla 3.000?
Da, rekla je da misli da je toliko.
Pa, neka vam onda Ramona ovo sredi, kad sve zna.
Mlada damo, šta sam vam rekao preko telefona?
Da shvatam situaciju, i da mogu da vam pomognem. Jeste ili nije?
Da li sam pominjao novac? - Rekli ste da ćemo se dogovoriti. - Tačno.
Zato sam i tražio da lično dođete na sastanak. Da bi se dogovorili.
Ne osuđujem vas za to što vam se desilo. Svi u životu nekad pogrešimo.
Ništa vas nisam pitao. Ni za vaše ime, ni ko je otac. To nije moja stvar.
Ja nisam ništa krio. Došao sam svojim kolima, ostavio ličnu kartu na recepciji.
Kada bi došla miolicija, prvo bi mene uhapsili.
Ja rizikujem svoju slobodu. Ja imam porodicu, dete.
Pa ako sam bio korektan prema vama da pomognem, treba i vi da budete prema meni, ne?
Ja to tako gledam.
Čekajte, nisam sigurna da sam razumela. - Ja čekam.
Vama se žuri.
Koji deo niste razumeli? Ne volim da se ponavljam.
Šta ste mislile? Da ću rizikovati 10 godina zatvora za 3.000 leja?
To ste mislile?
Za šta me smatrate? Za prosjaka?
Jeste li me videle da prosim?
Evo šta ćemo. Idem u kupatilo dok razmislite. Kada izađem, recite šta ste rešile.
Ako je odgovor da, recite mi koja će prva. Ako je ne, kupim se i idem.
Vama treba pomoć, a ne meni.
Muka mi je. Ne mogu da verujem da se ovo dešava.
Zašto si rekla da si u drugom mesecu?
Ramona mi je tako rekla. Možda ne bi pristao. - A sad je pristao!
Zašto si, do đavola, toliko čekala? - Šta sada da radim?
Već si platila sobu. - Soba ti je problem? Sranje, Gabice, nekad mi baš ideš na živce!
Sto puta sam ti rekla da paziš, ali ti si uvek najpametnija! - Šta sad da radim?
Ti se smiri, nemaš nikakve obaveze. Jedna je stvar pomoći mi, a sasvim druga...
Daj mi novac.
Recite nam koliko treba. Je li dosta 4.000? 5.000? Koliko? - Imate li toliko?
Pa, o čemu onda pričamo? - Pozajmićemo. - Pozajmićete?
Kukate što je hotel skuplji, ali 2 do 3.000 možete da nabavite samo tako?
Daj, bre! Gde ćete naći toliko? - Pozajmićemo. - Da? Kako ćete da vratite? - To je moja stvar.
Da se nisi možda naljutila? - Samo kažem... - Za koliko možete da dobijete novac?
Najdalje do prve subote. Sav novac. - Sav novac do subote? - Da.
Dobro, gospođice. Ako tako kažete.
Pozovite me kad ga budete imali, pa da vidimo. - Čekajte, ne idite, molim vas.
Možemo li to danas? Hotel je već plaćen... - Kako to "mi"? Vi hoćete da uradite?
Ne... izvinite, mislila sam "vi". - Pa dobro, kako ćemo?
Uzmite 2.800 leja koje imamo, a obećavam da ćemo do ponedeljka dati još 2.000. Jel' u redu?
Možete da nam verujete... - Što bih vam ja verovao? Jesmo li prijatelji?
Poznajem li vas? Sutra možete da sednete na voz i nestanete!
I šta ću onda? - Ne bismo to nikad uradile.
Daću vam moju ličnu kartu. - I šta će ja da radim sa njom?
Da vas jurim po zemlji? - Studiramo ovde, gde bismo otišle?
Pozvaću kući i imaću novac do nedelje. - Jel' me vi to zajebavate?
Pitaću još jednom: Da li me zajebavate? - Ne zajebavam, samo... - Samo šta?
Ne volim da se ponavljam, zato me nemojte teterati!
Da imamo novac, odmah bi vam dale. Ali nemamo. Dajem reč da do subote... - Kučke pokvarene!
Šta vi mislite da sam ja, neki kreten? Mogao bih da vas smažem za doručak!
I pametniji od vas su pokušali da me zajebu! Mislite li da su uspeli?
Lukave lisice protiv idiota? Zajebite sranje! - Čekajte. Molim vas, pomozite mi.
Ovo je moj problem, nije njen. Pomozite mi da ovo sredim...
... kao što vi kažete. - Kako misliš: kao što ja kažem?
Da, greška mora da se plati. Ja sam zabrljala.
Ne treba ona da plaća. - To i nije uslov koji sam postavio. - Znam. Ali ona mi nije sestra.
Izvinite, lagala sam vas telefonom, i ovo je istina. Ona mi je cimerka.
Pa šta? Jesam li vas pitao? Mislim da sam bio jasan.
Da. Uradiću sve što mogu... jer sam ja odgovorna za ovo.
Moja drugarica nema nikakvih obaveza.
Zato predlažem... - Nemate vi šta da predlažete! Jedino možete da zamolite.
Rekao sam da ću da pomognem i izneo sam svoje uslove. Ako nećete, niko vas ne tera.
Šta ste rekli? Bili ste tihi i nisam vas čuo. - Ima ciklus.
Ajde, bre, sad ćemo i da se ciganišemoo... - Molim vas! Preklinjem vas!
U redu! Stavite joj tu sondu i...
I šta?
Kako da joj stavim sondu? Mislite da sam se juče rodio?
Izvinite... Imate li cigaretu?
Hvala.
Lezite.
Jel' to injekcija? - Nije.
Šta je? -Voda.
Ako se do sutra ništa ne dogodi, ponovite ovo. Dodajte mi sondu.
Opustite se.
Recite kada osetite ubod.
Je li zabolelo? - Da.
Kad osetite da je krenulo, idite u kupatilo i sedite na šolju.
Dajte mi flaster.
Držite.
Važno je da ne isečete vrpcu pre no što izađe posteljica. Ako ostane unutra, nije dobro.
Budite mirni dok ne krene, Ok? Ne pomerajte se!
Smem li da se pokrijem? - Da.
Zaboravio sam nešto jako važno. Nemojte da bacite fetus u toalet, zapušiće ga!
Ni ceo ni u delovima. I nemojte da ga zakopate negde gde mogu da ga nađu psi...
Lepo ga umotajte u krp, sedite na autobus, nađite neki soliter...
... popnite se na 10. sprat, i bacite ga u otvor za đubre. Jel' jasno? - Da!
Izmerite joj temperaturu, ujutru i uveče. Ako je ispod 38, u redu je.
Ako ode preko 39, dajte joj aspirin ili nešto tako.
Mogu da vas obiđem sutra u 2, ili kasnije večeras. - Neka, ne treba.
Ma hajde, nemojte... - Ne.
Kako hoćete.
Ako vam ne bude dobro ili vam zatrebam, nazovite i doći ću.
Ne pomeraje se. Imate li pitanja?
Dobro, onda odoh.
Srećno!
Hvala ti.
Reci mi...
... baš me zanima.
Zašto ti je Ramona preporučila baš Bebea?
Uradio je abortus Lucijani.
Znači nije uradio Ramoni? - Ne.
Pa što ga je onda preporučila?
Šta ako je on neki kreten?
Mislila je da ti čini uslugu?
Rekla mi je da će on pristati, iako sam pregurala treći mesec.
Pa što si onda kretenu rekla da si u drugom?
Mislila sam da je tako bolje.
Jel'? Onda prestani da misliš...
... i ako misliš da lažeš, bar me upozori.
I zašto si mu rekla da smo sestre?
Odakle ti takva ideja?
Rekao je da dođem lično. Šta sam mogla da mu kažem?
Pa zašto onda nisi ti otišla?
Zamolila sam tebe.
Gabice, slušaš li me, uopšte?
Zašto nisi otišla?
Zato što mi je to bilo stvarno teško!
Pa si onda slagala.
Tebe nisam lagala. - Nije bitno koga si lagala.
Zaboravila sam da kažem, ali nisam lagala.
Više nije važno.
Samo me je potreslo što se sve ovako završilo zbog tvojih idiotskih ideja.
Mogli smo da odemo kod gđice Jeni, one koju je pominjala Dorina.
Možda bi sve bilo drugačije.
Lako je to sada reći.
Seti se, i ti si složila. Rekla si, ako je Bebe jeftiniji, šta ima veze što je muškarac?
Tako sam rekla?
Rekla sam da je bolje da odemo gde je jeftinije, naravno...
... ali ne i da je nevažno, da li je muškarac ili žena.
Nisam to čak ni pomislila. - Nije valjda da si to mislila?
U pizdu materinu! Da je ta kučka prihvatila rezervaciju, možda se ovo ne bi ni desilo.
Odakle ti ideja da rezervišeš preko telefona?
Mislila sam da će izgledati kao da zovem iz drugog grada.
Mislila si?
Pa, dobro...
Jel' ostala neka cigareta? - Nije.
Čudna je ova slika sa tobom...
Jel' dobro?
Da.
Boli li te to?
Malo bode. Bolelo je kad je stavljao.
Moram do Adija. Njegovoj majci je rođendan. Obećala sam mu.
Da ti upalim lampu?
Ne, ostavi ovako.
Hoćeš da mi doneseš čašu vode, molim te?
Vratiću se za sat. Hoćeš nešto da jedeš? - Nisam gladna.
A za kasnije? - Ne. Imam kolače. - Da ti donesem salatu? - Ne, nisam gladna.
Dobro onda, vidimo se.
Evo ti ovde Adijev broj. Ako ti nešto treba, pozovi.
Ne ostavljaj. Neću tamo zvati. - Nazvaću kad stignem, ali za svaki slučaj.
Odoh ja. Ti budi dobra, Ok? Nikoga ne puštaj.
Ideš li?
Šta ćemo sa ključem?
Da te zaključam i ponesem ga?
Ništa ne brini. Brzo se vraćam. Ćao.
Gospođice! Gospođice!
Čovek koji je bio sa vama zaboravio je ličnu kartu.
Kasniš, a zaboravila si i cveće! - Ako ćeš tako da razgoravaš, da idem?
Što si tako nervozna! - Dobro veče, dobro veče. - Dobro veče.
Ja sam Adijeva majka. - Otilija. Srećan vam rođendan! - Hvala, dušo. Daj da te poljubim.
Hvala što si došla. - Đina! Gde su ti krastavčići? - Da...
Evo, odmah ću. Samo da ih poslužim. 'Ajde, uđite!
Moram da telefoniram.
Dobro veče. Sobu 206, molim.
Otilija, moj ćale. - Ćale? Tako me upoznaješ? - Otilija. - Čestitam! - Hvala. Hajde, uđite.
Ne, ne treba! Adi, daj tvoje papuče, nema drugih. - Ne treba, hvala...
- Nemoj da nazebeš? Obuj papuče. - Ma daj... - Hajde, ne stidi se! Izvoli! Hajde, hajde!
Dobro veče. - Mlada dama je Adijeva devojka... - Otilija. - Otilija, da.
Porodica Ruso. Adijevi kumovi. Doktor i gđa Aldea Racovićeanu, kardiolog. Njegova žena...
Pusti devojku da sedne, zavrteće joj se u glavi od tebe!
Znači ti si kardiolog, a ja sam običan doktor!
Kada mi dođeš zbog prostate, videćemo ko je važniji doktor!
A ja? Uvek sam doktorova žena, iako sam završila hemiju!
Kupatilo? - Molim? - Gde je kupatilo? Oprostite.
Adi, upali joj svetlo. Hoćeš li supu? - Ne mogu da ostanem. - Pa tek si došla!
Jesi li oprala ruke?
Rekao si samo da svratim, ne i da večeram sa vašim društvom.
Samo dok ne otvore šampanjac, a onda ćemo u moju sobu.
Šta ti je? - Nemoj, skroz sam mokra.
Supa! Hajde ovamo!
Ništa se na odeljenju neće promeniti dok Dima ne ode u penziju. - Tako je.
Hoćeš li da prekineš o Institutu? Kad počneš, nema kraja. - Šta ti to smeta? - Može viski?
Đus, ako imate. - Adi, donesi đus.
Ona ne pije. - Pijem, ali sad ne mogu. - Tako i treba, devojke ne treba da piju.
- Jedeš li ćuretinu? - A vermut? - Pustite je više. - Poslužiću se sama.
Možda posti? - Pa šta, ako posti? - Ne postim. - Mora da jedeš ribu, ako si iz Galacija.
Iz Galacija sam. - Iz Galacije? A znaš li dr Ivanova, hirurga? Pravi specijalista.
Ne, došla sam odmah posle škole. - Moj bivši student. Donosio nam je ribu.
Diplomirao je sa čistom desetkom? - Ne, ali je imao prosek 9.9... 9.8.
U to vreme kad dobiješ 7, ceo dom je slavio! A danas, 10 studenata u generaciji sa 9.9.
Misliš sa 10.5! Adi ima druga sa 10-kom, plus 0.5 zbog Studentske asocijacije, to je 10.5!
Od sledeće godine oženjeni studenti će dobijati i bonus od 0.25!
Možda bi onda trebao da se oženiš! - Vidite kako je pocrveneo. - Ostavite dečka na miru.
Jesu li i tvoji roditelji predavači? - Ne, tata radi u vojsci, a mama je u penziji.
Radili su zajedno kad su bili mlađi.
Običani ljudi često bolje vaspitaju svoju decu nego obrazovani. - Ma, daj...
... ne mora da znači. Dima je, takođe, sa sela.
Napredovao je u Partiji, zavaljujći svojim "zdravim" korenima, ali...
Nemoj opet o Dimi! Muka mi je od njega! - Da nazdravimo! - Srećan rođendan!
Nazdravljate sa sokom? - Glasnije malo, niko ne prisluškuje. - Pitam, svinjske su ćufte?
Draga, vrlo je teško kuvati u ovoj kući. Adi ne voli svinjetinu.
Ako vidi da je malo masno, neće da jede. - Zar sve? - I supu! Vidi li masnoću, gotovo!
Isto je i sa pilećom kožicom. - Tu, sa pilećom kožicom je u pravu.
Kad bih mu napravila kiflice sa šunkom, on sve podeli drugovima!
Pa šta onda? - To me izluđivalo. Tad nismo baš najbolje stajali.
Zarađivao sam 2.280 mesečno. - Po 3 sata sam čekala u redu za meso! A on probirač.
Treba ih naučiti dok su deca da život nije lak. Niko ih neće maziti.
Mene su slali da čuvam stoku. Učio sam pod lampom. - To smo već čuli.
Bilo nas je devetoro. Mama iznese kačamak na sto, pa ko je brži, taj jede!
Znači, ti si bio brz! - Izgleda.
A ne, probirljiva su familija
Kad sam se udala za Grigora, ako pire nije bio kao mamin, nije hteo da jede!
Stare navike teško umiru! - Pire još nije kao mamin. - Ali je dobar. - Da, odličan je.
Kako ih ona sprema? - Ljudi su se razmazili. - Mama je dodavala mleko. - I ja dodajem.
Ja dodajem još i puter u ključalu vodu. - Stvar navike.
Mi nismo imali puter, ali je mama uvek stavljala krompir u palentu!
Kad smo mi bili deca, sve je bilo drugačije. Sada im se sve daje na tacni!
Pogledaj ih! Domovi, stipendije, mama i tata ih hrane. Uživancija!
Nije baš tako. Razmisli gde ih sve država šalje da rade. Zakopa ih u neku najcrnju zabit.
Pa šta fali tom sistemu? Pre dolaska u Roman, 8 god. sam proveo u Kotnariju. I šta mi fali?
Služite se, molim vas. Ne čekajte da vas nudim.
Dobro doktore, čime da vas ponudim? - Ako se devojka ne uda tokom studija...
... završi na selu i udaju se za lokalnog učitelja ili popa.
A pop je obično seoska pijanica. - Ne generalizuj, dušo. Ima pristojnih popova.
To su izuzetci. - Većina ih ima video, kolor TV... i uvek su prezauzeti!
A čime se prezauteti? - Kako čime? Pa ispovedanjem!
Nemam pojma, ne idem u crkvu. - Mi idemo za Uskrs. Mogli bi da nas uhapse zbog toga.
Ko da vas uhapsi, dušo? - Pop, dušo! - Ta ti je dobra!
Uskršnja jaja su bila bolja nego ikad! - Recept je od svekrve? - Da.
Nemoj da se smejete. Pogodite koga sam video u crkvi za Uskrs? Dobro sakrivenog iza stuba?
Hovaneša! - Aurel mu je prišao i pitao ga: "Gde vam je dnevnik?"
Ne, dušo, samo sam mu rekao "Daj mi tvoju beležnicu." - Odlično!
A on počeo "Slušaj, Aurel." Znate kako to ide.
Mi smo boju za jaja dobili od moje snaje iz Nemačke. I marcipan za Božić. Super je!
Prošle godine, sva jaja su mi popucala. Bog zna zašto. - Moja su ispala super!
Pa naravno, kad je dobra boja! - Ja ih uglancam uljem. - A ja puterom.
Sa tim nemačkim bojama, uopšte nema potrebe. Imala sam žutu, zelenu i oranž. - I plavu.
Ne, plavu sam dobila od žute i zelene. - Mi kad završimo, boju dajemo komšiluku.
Ove godine gđi Albur. - To je baš lepo. - Hvala. Hoćete cigaretu?
Ne pušim te... - Ma, hajde. - Hvala. - Šta studirate? - Politehniku.
Nekada su momci studirali tehniku, a devojke medicinu. - Šta ima veze?
Sa Politehnikom te bar neće poslati na selo. - Ali ceo život će raditi u fabrici...
Jeste li u domu? - Da. - Koliko vas je u sobi?
Obično po četiri, ali nas dve smo se snašle, pa smo same.
Ume da se snađe! - Dobro je to.
Gđice, izvinite... Nije lepo da devojka kao vi puši pred roditeljima svog momka...
Emiliajne! - Šta je? Šta je? Imao sam 43 kad je otac umro, a nikada me nije video kako pušim!
Baš lepo. - Kao da nije znao da pušiš! - Adi, hoćeš da doneseš šampanjac?
To je stvar poštovanja. Današnja deca prkose ti u lice. Isto i moj Valnetin. - Ko ti prkosi?
U redu, možda nisam našao pravu reč, ali znate na šta mislim.
Bio sam protiv da mi sin izvrdava služenje vojske. Što da ne? Nek proživi i to iskustvo!
Sav ovaj komfor? Moraš da naučiš da budeš čovek. - I moja žena je takva sa sinom.
Ne slažem se. Stvarno misliš da 9 meseci ispiranja mozga pravi od njega čoveka?
Ne bih želela da se moj sin pati. I zbog čega? - Treba tek da vidiš one koji služe 16 meseci!
Jadnici... - ma o čemu ti to? - Graničarima je najgore.
Najgori je kazneni bataljon.. - Ma, ne pričamo o tome.
Adi nije oslobođen zahvaljujući svom ocu. Stvar principa. Zato sada i studira hemiju.
Nemoj za stolom. - Hemija je dobra, draga. Može da bude moj asistent. Dopalo bi mu se.
Može da položi razliku. - Jel' može? - Kako će da uči dve stvari?
Da otvorimo šampanjac? - Da, da, hajde.
Grigore, hoćeš da izneseš one zelene čaše?
Srećan rođendan...
Izvolite, izvolite, izvolite...
Srećan ti rođendan, draga kumo!
Hoćeš da mi doneseš telefon? - Sačekaj.
Adela je na telefonu.
Hoćeš li mi sada reći šta se dešava?
Odsutna si otkad si došla.
Nisam raspoložena da pričam o tome. - Nećeš da mi kažeš?
Stvarno želiš da znaš? - Naravno da želim!
Šta god da je, reci mi.
Morala sam da pomažem Gabici oko abortusa.
Za to ti je trebao novac? - Zar ti misliš da je abortus 300 leja?
Pa, zašta ti je onda trebao? - Ne brini, vratiću u ponedeljak, i dosta.
Vodi računa, tata je imao kolegu doktora koji je dobio 3 god. zbog abortusa.
A da sam ja trudna, šta bi smo radili? - Ne počinji! - Zar je to nije moguće?
Jesi li razmišljao nekad o tome? Šta bi radio?
Ne prevrći očima, odgovori mi!
O čemu da razmišljam? - Šta bi smo radili kada bih zatrudnela?
Nećeš! - Kako znaš da već nisam?
Jesi li?
Nemaš pojma ni kad mi je perioda. - Tu je negde, ovih dana! Ne?
Šta te se tiče? Nije tvoj problem! - Zašto mi to pričaš?
Jesi li bila trudna od kada smo zajedno?
U četvrtak sam ti rekla da paziš da ne svršiš u meni. A tebe boli dupe.
Kako možeš da pričaš o tome? - Zašto? Sramota te je da pričaš, a nije da uradiš?
Ne vidim svrhu ovoga, ako nisi trudna. - Želim da znam šta mogu da očekujem.
Smiri se. Ako se to desi, ja ću se pobrinuti. - Ma nemoj...
Zašto si takva? Jesam li te ikada izneverio kada sam ti bio potreban?
Da li uopšte znaš koliko puta mi je trebala pomoć? Nemaš pojma.
Ne možeš mene da kriviš, ako mi ništa ne kažeš? Hoćeć da ja pogađam šta ti je?
Mogao sam da pomognem i oko Gabi! - Naravno da si mogao.
Nećeš o tome ni da razgovaraš, kako bi onda pomogao?
Ti moraš da paziš... - Ništa se ne brini, neću računati na tebe.
Bar bi mi Gabica pomogla. - Hoćeš da kažeš da ti ja ne bih pomogao?
Samo sam rekao da sam protiv abortusa zato što je opasan.
Pa šta je onda po tebi rešenje? - Nemam pojma... Oženio bih te.
Znači, zatrudnim li... - Stani, sad preteruješ. - I onako neću život da prvedem...
... spremajući ti pire. - Otilija...
Iznervirali su te prijatelji mojih roditeljai... - Jesu, da. Ali nije u tome problem!
Ti takođe misliš da su moji roditelji prosti jer nisu studirali.
Da li si od mene ikada čula nešto tako? Da sam to... - Nema veze. Znam šta misliš.
A i rekao si. - Šta sam rekao?
Mogu li da uđem? Donela sam vam kolače.
Ali ostavila sam i da se ponese!
Što sedite u mraku?
Hoćeš da doneseš telefon?
Slušaj...
... izvini ako sam negde pogrešio.
Volim te, i želim da ostanemo zajedno. - Donesi mi telefon, molim te.
Izvinio sam ti se. - Da, izvinio si se...
A znaš li zbog čega?
Reci...
... zbog čega si se izvinio? - Ne želim da si tužna zbog mene.
Ako sam negde pogrešio, nisam namerno.
Voleo bih da se slažemo.
A do kada? Dok me ne pošalju negde bez tebe?
Rekla sam ti da me ne dodiruješ.
Srediće se sve.
Otići ćemo na kampovanje, bićemo sami i nećemo se svađati.
Daj mi telefon.
Mogu li da razgovaram nasamo sa Gabicom? Neću dugo.
Dobro veče. Sobu 206, molim.
Oprostite, da li je neko išao u sobu 206?
Mihartesku, razgovarali smo jutros.
Ne, ne, neema potrebe da idete gore. Hvala vam.
Moram da idem. - Šta je? Jel' Gabi Ok?
Ostani još samo 5 min. Sad je iznela tortu.
Volela bih, ali ne mogu. Izvini. - Bar uđi da se pozdraviš.
Pozdravi ih u moje ime. Stvarno moram da idem.
Jesi li svesna koliki će me blam biti pred njima?
Žao mi je. Ćao.
Nemoj da me pratiš, molim te.
Uđi, molim te. Teško mi je da ovako bez reči čekamo lift.
Dobro veče, 206 molim. - Ličnu kartu.
Jutoros mi je recepcioner uzeo podatke. Mihartesku... - Dajte ličnu kartu.
U sobi je. - Pozovite drugaricu da vam snese. - Već sam zvala, spava.
Donću vam je sama, ne bih htela da je budim.
Zašto je ne nosite sa sobom? - Sišla sam po cigarete, ali sam naletela na nekoga.
Samo je izašla... - Silazim za 2 minuta.
Gabice!
Šta ti je? Zašto se ne javljaš?
Rešila sam ga se. U kupatilu je.
Javi se! Reci im da dolazim!
Imaš li neku torbu? Znaš, torbu!
Jel' može ova? - Suviše je mala!
Hoćeš da ga zakopaš?
Obećavaš? - Neću ga baciti.
Obećaj! - Smiri se. Zaključaj vrata. Ako dođe recepcionar, reci da sam sišla.
Kada polazi poslednji autobus odavde? - Za sat, otprilike. Ne znam tačno.
Ima li ovde taksija? - Taksi ovde nećete naći.
Hvala vam. - Nema na čemu.
Gabice?
Šta se dešava? - Ništa. Svadba, pa su se potukli.
Prijateljica vas čeka u restoranu. - Prijateljica mi je u restoranu?
Da. Sišla je pre 5 min. Sa druge strane je. Ova sala je za svadbe. - Hvala vam.
Šta radiš? - Nisam znala gde si.
Bila sam gladna.
Mislim da imam groznicu. - Uzela si aspirin? - Uzela sam Ampicilin.
Zakopala si ga?
Znaš šta, da ti kažem nešto...
... nećemo nikada više pričati o ovome, važi?
Još služe ovako kasno? - Da, evo ga ide.
Šta je to? - Meni sa venčanja. Govedina, svinjetina, džigerica, pohovani mozak...
Može li još jedna flaša mineralne, dok ne odlučim šta ću?
------------ K R A J ------------ (Obrada: KVRLE i po malo POPesku)
__________________________ 4 MESECA, 3 NEDELJE I 2 DANA
iz serije PRIČE IZ ZLATNOG DOBA